Новото утро, което най-накрая открихме
IceFanSubs
представят
бива възпрепятствано от миналото.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Това, което преследвахме не беше бъдещето,
Редакция:
KiMiTo
Стайлинг/тайпсет:
KiMiTo
а миналото пълно с разкаяния.
Безкрупулните спомени няма да спрат да си играят,
Превод на ОP и ED:
KiMiTo
те няма да ни простят за изминалото време.
Време е безмълвната сълза
Поздрави за всички наши фенове!
да се стече по уморената ми буза.
Този дъжд ще спре ли някога?
От доста време съм измръзнал от него.
Защо дъждът продължава да ме затрупва?
Чудя се, дали може да ме прегърне.
Днес отново вали дъжд;
Безкрайно се сипе, не знаейки що е край.
Ние бавно се приближихме един до друг, за да споделим топлината си
под чадъра, който ти нежно протегна над мен.
Успокой се...
Искам да говоря с теб...
Моля те просто да ме изслушаш...
Ти също - говори с мен...
Да... точно така...
Не си... сам...
Златиста коса... Сигурно идва от запад.
Е, трябва поне да го погребем.
Той е жив! - Не може да бъде!
Съвземи се! Ей, добре ли си?!
Вода! Донесете малко вода!
Не я изпивай наведнъж. Пий по малко.
Знаеш ли езика ни? Ние сме търговци от Ксинг.
Къде отиваше?
Аз няма къде да се върна...
И няма къде да отида...
Страх ме беше да остана в Ксеркс, затова избягах...
Прави сте...
Съжалявам...
Не можах да го спра...
Съжалявам... !
Съжалявам, Серджинс... !
Епизод 56
Завръщането на Фюрера
Серджинс беше майстор дърводелец.
Той често идваше в двореца, за да прави ремонти. Спомняш ли си го?
Синът му Дозъл приличаше на него и работеше усърдно, за да го наследи.
И цветарката Кая.
Тя беше мила и внимателна.
Стопанинът на коня - Сари, наистина обичаше да пие.
Добре се разбирахме с него.
Мечтата на малкото момче Тами беше да стане учен.
Гидалуш беше главен готвач.
Веднъж беше уволнен, защото даваше безплатна храна на пътниците.
Колегата роб - Андал,
ме мразеше, защото си спечелих симпатиите на учителя.
Зул беше безнадежден разбойник и само чакаше екзекуцията си,
но явно е искал да се върне при теб преди това.
Да се върне при мен?
Това са душите, които току-що проникнаха в тялото ти.
Те си сътрудничат с мен, за да можем веднъж завинаги да те победим.
Искаш да кажеш, че философските камъни работят заедно с теб, че всеки от тях
притежава собствена воля? Те са нищо повече от форма на енергия.
Мислиш, че е невъзможно?
Доста усилия ми костваше съюзяването с тези шантави души една по една.
Но имах предостатъчно време, за да поговоря с тях...
...благодарение на това безсмъртно тяло, което ми даде.
Говорил си с тях?
Да. И точно това ти не можа да направиш.
Говорих поотделно с всеки един от 536 329 човека вътре в мен.
Проклет да си... !
Върни се там, откъдето си дошъл, Малкият в колбата, Хомункулус.
Съжалявам, но ще унищожа тялото ти.
Разкъсването на кожата ти е същото като счупването на колбата ти.
Ще се превърнеш в прах.
Изпитай волята на тези, които подцени.
Не си ли ти този, който подценява някой, Хоенхайм?
Можеш да живееш без кожа?
Не си мислете, че само вие - глупаците, сте единствените, които прогресират.
Нали ти казах, че ще стана съвършен?
Какво?! - Фронтална атака?!
Защо да влизам в собствения си дворец през задната врата?
Пехота, отстъпление!
Невъзможно!
Успяхме ли?
Поеми управлението! - Р-Разбрано!
Мамка му! Кой си ти?!
Сам самичък разби танк?!
Капитане!
Капитан Баканиър!
Какво има?
Шефът се върна.
Отвори портата.
Отвори портата, Фалман-кун.
Съжалявам, полковник Мустанг...
Това може да стане моят гроб...
Ей, ей. Спри да се опитваш да се правиш на готин с такава физиономия.
Щом става въпрос за мъжественост, аз не мога да загубя от никой.
Още мога да се бия!
Безсмислено е. Ето това наричат хората "безразсъдие".
Точно така.
Няма да стигнеш доникъде, ако оставиш яростта ти да те превземе.
Но поради някаква причина...
...не мога да оставя хората просто така.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Мамка му! Сега отвръщат много по-силно, след като фюрерът се завърна!
Ако минат това място, ще си върнат главната порта! На всяка цена трябва да ги удържим!
Да. Какво?!
Наистина ли?!
Мадам Брадли!
Фюрерът е добре! Той е жив!
Слава Богу...
Добре ли сте?
Да, добре съм.
Слава Богу...
Той е жив...
Ранен ли е?!
Все още не знам.
Всичко, което знам е, че той унищожава войниците на Бригс в Централния щаб.
Може би трябва да обвиним Бригс? - Но... !
За да защитим полковник Мустанг.
Като за начало - новината, че фюрерът е жив, е чудесна. - Да.
Надявам се и Селим да е жив и здрав...
Щом той се бие срещу войниците на Бригс, значи генерал-майор Армстронг
е главният виновник за преврата.
Армстронг?
О, жената генерал, която неотдавна дойде в Централата.
Сега истинският проблем е колко от висшите ешелони са замесени в това?
Значи е оживял... Все пак не бива да подценяваме хомункулусите.
Фактът, че се преструвахме, че сме на страната на фюрера ще ни изиграе лоша шега.
Трябва да изкараме генерал-майор Армстронг за истинския злодей...
Това място също става опасно.
Така е.
Чудя се какво ли ще се случи с нас. - Не знам.
Казахме, че сме на страната на фюрера,
така че засега едва ли ще стрелят по нас.
Ами ако Брадли си върне пълния контрол?
Вероятно ще ни смачкат като мравки. - Дори и госпожата да е тук?!
Наистина ли мислиш, че ще направят компромис?
Отново се срещаме.
Трябваше просто да избягаш и да се покриеш някъде.
За твое нещастие, както обикновено - аз съм алчен.
И искам живота ти, Рас.
Подкрепление... може би?
Всички в града казваха, че си умрял от дерайлирането на влака.
Как оцеля?
Очите ми са проницателни.
Отне ми малко време за това да реша как да постъпя, за да избягам от проблеми.
Но наистина остарявам.
Тялото ми не може да прави това, което правеше преди.
Може да прави такива неща, дори и когато не е във форма?
Линг Яо... нали?
Не съм те виждал, откакто напуснах разхвърленото ти апартаментче!
Радвам се да те видя, офицер Фалман. - Сега съм младши лейтенант!
Длъжник съм ти за подслона и храната. Затова ми позволи да ти помогна.
Така казва той, но всъщност правим това само за себе си!
Искаш да си извън полезрението ми?
Партньорът ми вътре в мен ми казва как да се бия срещу теб.
Ясно.
Тогава ще направя това.
Започва да го отблъсква. - Това не е ли лошо за него?
Огън! Огън! Стреляйте!
Идиоти! Не се месете!
М-Мамка ти!!!
Капитане!
Имаш доста яки коремни мускули.
Сега няма да можеш да използваш меча си.
Не върши глупости, глупако!
Но... !
Добра работа!
Божичко...
Не съм свикнал с тези оръжия.
Не е зле, старче.
Фюрерът се е върнал? - Да.
В момента се бие с неидентифициран мъж.
Ще съберем още хора, за да смачкаме мухите от Бригс
и ще спасим фюрера.
Заменете оръжията и заемете свободните места. Да си върнем главната порта. - Да!
Давай! Давай! Давай!
Лошо!
Войниците от Централата се връщат!
Съжалявам, но вече съм зает с този!
Оставям другото на вас, момчета! - Какво?!
Какво ще направим ние, като те са толкова много?
Измислете нещо!
"Измислете нещо" ли? - Капитане, дръжте се!
Имаме само един избор...
Ей, отведете капитан Баканиър на някое безопасно място!
Разбрано! - Да преместим това.
Добре!
Мамка му! Две картечници ли ще ни задържат?!
Те са горе и предимството е за тях!
Можем ли да се свържем с хората от щабовете? Нека те да отворят портата отвътре.
Разбрано! Трети батальон е!
Главен щаб, отговори!
На източната порта има още кукли... - Какво? Какви ги говорят?
Дай ми това.
Аз съм Гамлан от Охранителния батальон. Пред портата сме.
Можете ли да отворите портата отвътре?
Не можем! Наоколо има още кукли, затова не можем да отворим!
Кукли? За какво говориш?
Какво има? Какво стана?!
Какво? Още врагове?!
Какво за бога става тук?
Не е зле, дядка.
Благодаря. Спаси ме.
Не спасявам теб. Спасявам тялото на младия господар.
Щом казваш.
Излиза такава ужасна аура от тялото на младия господар...
Е, иначе нямаше да мога да те намеря.
Та, кой е този, който остава невредим, въпреки комбинираните ни усилия?
Кинг Брадли.
За първи път го виждам със собствените си очи.
Значи той е този, който отне ръката на внучката ми... !
След всеки изминал ден
си обещавам, че никога повече няма да плача.
Но дори когато бях обградена от болката,
имаше нещо, за което не можех да си простя.
Никога няма да успея да върна онези дни,
все още съм безсилна.
Гледам как спомените изчезват един по един;
спомени, от когато ти беше още с мен.
Искам да стана по-силна, отколкото съм сега,
за да може гласът ми рано или късно да те достигне.
Ако вятърът спре
по средата на дългото ми пътешествие,
ще погледна небето, за да те потърся.
Отвъд разсъмването, лъч от светлина сияе свободно.
Дъга се разстила по небето.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 57: Вечен покой.
Епизод 57
Вечен покой
Сбогом, господарю мой.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu